Översättning: Fingal61 och Stadaren
© 2008 www.Undertexter.se © 2008 www.divxsweden.net
Hrothgar! Hrothgar! Hrothgar!
Jag vill ha mjöd! Servera mig mjöd!
DANMARK år 507 e Kr.
Tack! Min vackra Drottning.
Hrothgar! Hrothgar! Hrothgar!
Så här är det, Aesher. Efter din död kommer du inte att vara död-
-förutsatt att du accepterat honom som den enda sanna Guden.
Tillbaka! Backa!
Ge mig en kyss! Jag vill ha en kyss!
Snälla! Sluta!
Hirdmän... Mina kära Hirdmän.
Jag kung Hrothgar lovade er att vi skulle fira våra segrar-
-i en ny sal, mäktig och vacker. Höll jag mitt ord?
I denna sal ska vi dela upp vårt byte. Guldet och skatterna.
Detta ska bli en plats för glädje, lust och otukt.
Från nu och till tidens ände skall denna sal heta... Heorot!
Låt oss dela ut skatterna...
...från mina erövringar!
Och till Unferth... Min visaste rådgivare.
En skändare av jungfrur och den bäste och modigaste av oss alla.
Unferth! Var i helvete är du, ditt fjäskande kräk?
Här är jag, min Konung.
Kom hit Unferth. Din otacksamma lymmel.
Hrothgar! Hrothgar! Hrothgar!
Hemsökt av en drakdemon då andra män fått nog-
-vår Konung fick den ner på knä med svärdet som han drog.
Den störste konung av alla Hrothgar! Hrothgar! Hrothgar!
Fick drakens vingar att falla Hrothgar! Hrothgar! Hrothgar!
Vårt rike föll i mörker och skuggor drev bland hus
I hopplöshetens timma Han åter förde ljus
Han gav er aldrig skäl för misströst
Höj alla bägare och släck er törst
Mjöd!
Du spiller. Var är mitt mjöd? Du spiller!
Din klumpiga idiot! Hur vågar du spilla konungens mjöd?
Som en räddare han kom då nöden som störst var
Odjuret besegrat och åter frid Hans minne skall leva kvar
Höj nu alla bägare
Nu och för alltid...
Ett svärd! Ge mig ett svärd!
Kom! Beväpna er!
Håll er undan, min Fru.
Ge mig ett svärd!
Kämpa mot mig.
Kämpa mot mig!
Kämpa mot mig.
Du ska kämpa mot mig.
Vad var det där?
Grendel.
Grendel... Vad har du gjort?
Vad har du gjort, Grendel?
Mor?
Fisk, varg och björn. Ett får eller två.
Men inga människor!
Människorna... De är tysta nu.
Människorna, Grendel... De har slaktat så många av vår sort.
Människor... är högljudda!
De skriker och vrålar!
Människorna skadade mig. Skadade mitt huvud.
De skadade min öron!
Var Hrothgar där?
Jag skadade honom inte.
Nej, jag skadade honom inte.
Bra. Min duktiga och snälla pojke.
Mannar! Förbered ytterligare ett bål.
Det finns torrvirke bakom stallarna. Bränn kropparna.
Försegla salen. Stäng fönster och dörrar.
På min kungliga befallning skall ingen mer sång eller förlustelse bedrivas.
Denna plats stinker av död.
Heorots skam skall besjungas från söderns rike till Island i norr.
Sprid ut att jag lämnar halva rikets guldskatt till den som dräper Grendel.
För beskydd offras getter och får till Oden och Heimdal.
Med er tillåtelse... ska vi även be till den nya romerske guden, Jesus Kristus?
Kanske kan han lyfta vår förbannelse.
Nej, Unferth...
Gudarna gör inte mer för oss än vad vi kan göra för oss själv.
Vi behöver en hjälte.
Res årorna!
Ta i!
Kan ni se kusten? Ser ni danernas fyreldar?
Jag ser endast vinden och regnet.
Inga eldar och inga stjärnor att navigera efter. Vi är vilse på havet.
Havet är min moder. Hon skulle aldrig dra ner mig i hennes våta grav.
Min mor var en fiskarhustru i Uppland.
Jag har alltid hoppats att få dö i strid, som en krigare bör göra.
Ta i!
Männen är bekymrade. Stormen verkar aldrig bedarra, Beowulf.
Det är en överjordisk storm. Men det ska inte hålla oss ute.
Inte om vi verkligen vill in!
- Vilka vill leva? - Vi vill!
Greppa då årorna, visa mig. För Beowulf!
För guldet! För äran!
Beowulf! - Håll fast!
Nej.
Vilka är ni?
Jag ser på era kläder att ni är krigare. Tala, annars dör ni genast.
Vi är götar.
Jag är Beowulf, son av Ecgtheow.
Vi kommer hit som vänner för att finna er Prins Hrothgar.
Det sägs att ni har ett monster här.
- Att ert land är fördömt. - Så det säger man?
Barder sjunger om Hrotgars skam från frusna nord till Vinlands stränder.
- Ingen skam att drabbas av en demon. - Jag är Beowulf.
Jag är här för att döda ert monster.
Jag trodde inga hjältar fanns kvar, dumma nog för att dö för vårt guld.
Om vi dör, dör vi för äran. Inte för guldet.
Min herre! Det står krigare utanför, götar.
- Inga tiggare. Deras ledare Beowulf... - Beowulf? Ecgtheows lille pojke?
Beowulf! Var är han? - Där är du. Välkommen, min pojke.
Välkommen. Hur är det med din far?
Död! Dog i strid med sjörpirater för två vintrar sedan.
Han var en modig man. Varför har du kommit hit över havet?
Jag har kommit för att döda ert monster.
Och för att smaka ert berömda mjöd.
Det har funnits många modiga män som kommit för att smaka min herres mjöd.
Och många som svurit att befria vår sal från vår mardröm.
Men på morgonen fanns inget kvar av dem, utom blodet att tvätta av från golvet...
...från bänkarna och från väggarna.
Jag har inte druckit någonting... ännu.
Men jag ska döda ert monster.
Han ska döda monstret. Hörde ni? Grendel ska dö!
- Grendel? - Monstret kallas för Grendel.
Då ska jag döda er Grendel.
Jag, Beowulf som dödat jättar på Orkneyöarna.
Som krossat skallar på havsormar.
Detta troll ska inte besvära er länge till.
En hjälte! Jag visste att havet skulle skänka oss en hjälte.
Går du upp till heden, till dammen vid grottan och dödar monstret i sin håla?
Jag har 14 modiga hirdmän med mig. Vi har rest länge på havet.
Det är hög tid, mäktige Hrothgar, att slå upp en tunna av ert gyllene mjöd-
-berömt över hela världen, och att festa i er legendariska mjödsal.
Mjödsalen har förseglats på min herres befallning.
Förlustelser i salen lockar fram djävulen Grendel.
Nåväl...
Öppna mjödsalen! Låt oss dricka!
Vi vill inte ha bråk med lokalbefolkningen.
Låtsas att du lyssnar på mig, Hondshew.
- Det är bara fem dagar sedan du lämnade din hustru. - Fem dagar?! Vid Oden!
Inte konstigt att jag brinner av åtrå.
Beowulf! Där är du ju.
Jag tänker ofta på din far.
Han flydde från Ylfingarna och han dödade en av dem med sina bara händer.
- Heatholaf. - Ja, just det.
Jag betalade hans blodsskuld och han svor en ed till mig.
Jag räddade hans skinn, och nu är du här för att rädda vårt?
Var hälsad store Beowulf, som kommit för att rädda våra patetiska danska skinn.
Och vi är så förbannat tacksamma, mäktige Beowulf.
Får jag ställa en fråga, som en av era största beundrare?
Jag har hört talas om en annan Beowulf-
-som utmanade den mäktige Breca på en simtävling ute på havet.
- Var det ni? - Jag simmade mot Breca.
Åh!
Jag trodde det var en annan Beowulf. Någon annan med samma namn.
Ni förstår, den Beowulf jag hörde om simmade mot Breca och förlorade.
Han riskerade sitt och Brecas liv för att tjäna sin egen fåfänga och stolthet.
En omdömeslös dåre. Som förlorade!
Så jag trodde att det måste ha varit någon annan.
- Jag simmade mot Breca. - Men segern blev hans, inte er.
En mäktig krigare som inte ens kan vinna en simtävling!
Jag talar bara för mig själv nu...
Jag tvivlar inte bara på att ni kan stå upp emot Grendel.
Jag tvivlar även på att ni har modet att stanna kvar i salen hela natten.
Jag finner det svårt att diskutera med en drucken.
Men det är sant. Jag vann inte simtävlingen.
Vi simmade i fem dagar, sida vid sida.
Jag sparade mina krafter inför den avslutande sträckan-
-när en storm plötsligt blåste upp. Och med den kom sjöodjur.
Gång på gång anföll odjuren. Mörkrets avkommor från havets djup
Jag högg och skar dessa monster med mitt svärd.
Spillde deras inälvor ner i havet.
Beowulf!
Då grep en av dem tag i mig med sina käftar...
... och drog ner mig i djupet.
Jag dödade odjuret med mitt svärd, och...
...begravde det i dess hjärta.
Givetvis... sjöodjuren.
Hur många var det ni dödade? 20?
Nio.
Sist var det tre.
Vill ni visa mig ynnesten att tala om ert namn?
Jag är Unferth. Son till Ecglaf.
Unferth, son till Ecglaf...
Jag vet vem ni är.
Ni dödade båda era bröder, då ni insåg att de hade vetskap om er moder.
Jag har några sanningar att berätta för er, Unferth konungadräpare.
Om er styrka och ert hjärta var lika starkt som era ord-
-skulle Grendel inte våga mörda och plåga ert folk utan rädsla för hämnd.
I natt blir det annorlunda!
I natt finner han att götar väntar på honom. Inte skrämda får...
...som ni.
Bravo!
Det är rätta takter, Beowulf. Det är det vi behöver.
Så du kommer att döda Grendel åt mig?
Låt oss alla dricka för att fira det kommande dödandet.
Beowulf...
Kom med mig. Jag vill visa dig någonting.
Kom här.
Det kungliga drakhornet.
- Det är... vackert! - Ja, är det inte magnifikt?
Hon är det värdefullaste jag har.
Jag tog det efter en strid med Fafnir, draken vid de norra hedarna.
Det kostade mig nästan livet.
Det finns ett ömtåligt ställe precis under strupen. Ser du?
Där sätter man sin kniv eller dolk.
Det är enda sättet att döda en drake.
Jag undrar hur många män som dött för hennes skönhets skull.
- Kan ni klandra dem? - Om du dödar Grendel åt mig...
...blir hon din för evigt.
- Ni visar mig en stor heder. - Det är vi som är hedrade.
- Är det er demon? - Det är en varg. Grendel hör man inte.
Men du kommer att höra mig.
Kom igen! Mina starka lemmar kan skicka dig till paradiset och extas.
Ingen annan man kommer att kunna tillfredställa dig igen.
- Kom igen! - Jag sade nej, och jag menar det.
Det är sent och mörkt och monstret kan komma när som helst.
Nåväl, men snabbt med munnen då?
Timmen är sen. Den här gamle mannen behöver sin sömn.
Var är min vackra sängkamrat? Kom, min älskade.
Om en stund.
Kom, Wealthow. Låt oss leka bland kuddarna.
Rör mig inte.
Det är rätta takter, min flicka!
Min herre...
Kanske kan Hennes Majestät smeka våra öron med ännu en sång-
-innan vi alla drar oss tillbaka.
Det är det minsta jag kan göra.
Jag hoppas vi ses i morgon, Beowulf. Om Oden vill.
Se till att dina hirdmän säkrar dörrarna.
God natt...
God natt, Beowulf. Se upp för sjöodjur.
Er fantasi är säkert full av dem.
Det var underbart.
Ni bör gå nu, Ers Majestät.
Ja visst... Grendel.
- Demonen är min herres skam. - Ingen skam. Det är en förbannelse.
Nej, en skam. Min husbonde har inga andra.
Inga söner. Och han lär inte få några, trots hans försök.
Hondshew! Hur var hon?
- Hon var inte min typ. - Jag känner din typ.
Vad gör ni, Beowulf?
Odjuret har varken svärd eller rustning. Och jag har inget vapen som räcker till.
Vi ska kämpa som jämlikar. Och ödet...
...får avgöra.
Lägg på fler kedjor.
Nog med det där nu!
- Ni är en dåre, det vet ni. - Ja.
Något bekymrar dig, min gode Wiglaf.
Jag tycker inte om lukten av det här, min herre.
Männen är inte förberedda. De är okoncentrerade.
Det finns för många kvinnor här!
Krigarens mentala förberedelse inför striden är ovärderlig!
- En krigares tanke måste vara klar. - God natt, Wiglaf.
- Vad ska vi göra medan ni sover? - Sjunga! Högt!
Ni hörde. Han vill att vi ska sjunga. Så sjung! Sjung, Olaf!
Ett dussin vackra jungfrur De skönaste man sett
Vår lust vi ville stilla Men allt vi fick var bett
Åh, vi är Beowulfs armé Varenda av oss hirdmän
Vi slåss och tar era döttrar Se'n gör vi det åter igen
Den fetaste av jungfrur Ett luder som jag tog
Jag gav ju allt jag hade Men hon fick aldrig nog
Systern var från Norge Men hennes gunst var dyr
Hon visade mig konster som gav min mandom fyr
Modern var från Island Den hetaste man kan hitta
Hon måste ha ett isberg för att kyla hennes...
Det är Grendel som knackar på.
Det måste vara mitt söta plommon Yrsa.
Min Herre...
Tålamod. Tålamod, min älskade.
Nej! Hondshew!
Vid Oden! Det är monstret!
Den jäkeln har ingen pitt!
- Ingen pitt. - Nej.
Monstret krymper!
Dina blodiga dagar är över, demon!
- Jag är ingen demon. - Den talar. Den talar!
Min arm!
Jag är skär, river, fläker och slaktar. Jag är mörkrets tänder!
Jag är nattens klor. Jag är styrkan, lusten och makten.
Jag är Beowulf!
Grendels arm.
Du lyckades!
Han gjorde det! Han slet av monstrets arm!
Beowulf har dödat honom!
- Hylla Beowulf! - Hylla Beowulf!
Min herre! Beowulf har dödat demonen!
Prisa Oden.
- Be skalderna sprida nyheten. - Ja, min Herre.
I morgon blir en dag för fröjd och gamman.
Vår mardröm är över.
Kom i säng, min sköna.
Mitt kungarike behöver en arvinge och jag en son. Gör din plikt!
Hur ska jag kunna ligga hos dig när jag vet att du legat hos henne?
Jag skulle aldrig berättat det.
Grendel, min son.
- Min stackars son. - Mor...
- De skadade mig, mor. - Sov nu, min son.
- Han... dödade mig, mor. - Vem dödade dig, min son?
Han... slet av min arm.
Han ska få betala, min älskling.
Vem var mannen?
Han var så stark.
- Så stark... - Vem var denne man?
Hans...
...namn är...
...Beowulf.
Beowulf.
De var stora krigare.
- De dog en hemsk död. - De mördades av ett hemskt monster-
-från helvetets djup.
Barderna kommer att besjunga deras ära för evigt.
Kom, låt oss dricka deras minne till. Du ska höja den första sejdeln.
Jag är inte på festhumör.
Jag rider ner och förbereder båten.
Vi seglar väl i morgon vid tidvattnet, eller hur?
- Ja. - Mina hirdmän!
Mina vänner och bröder!
Denna plats har för mig varit en sorgens sal.
Och för oss alla har det varit en plats för elände, blodspillan och död.
Men i dag har monstrets regim ändats.
De säger att han slet av monstrets arm med sina bara händer.
Undrar om Beowulfs styrka bara sitter i armarna eller även i hans ben.
Alla tre av dem!
Det kan du säkert ta reda på efter festen, Gitte.
Jag? Det är inte mig han vill ha, min Drottning.
Wealthow, min älskade.
Vill du utöva värdskapet?
Till er, min herre.
Tack, min Konung.
Och till er alla...
...önskar jag att ni varit där i går och sett hur jag dödade monstret.
Jag sov när han kom. Han slet upp porten med sina händer.
Där stod han sex meter hög och med en styrka av tio man.
Jag sade åt honom: "Jag är Beowulf!"
Modiga hirdman...
Min Drottning?
Jag älskar er.
Jag vill ha er, min Konung. Bara er...
Min hjälte. Min befriare.
Jag förstår inte.
- Var är er make? - Död.
Död?
Det här är en dröm, det är inte på riktigt.
Jag älskling? En dröm?
Ge mig ett barn. Bestig mig och giv mig en son!
I Odens namn!
Är inte Grendel död?!
Har hans arm växt ut igen?!
- Det är inte Grendel. - Vem är det då?
Hans mor.
Du dödade Grendel. Jag trodde att hans mor lämnat landet för länge sedan.
Hur många monster måste jag dräpa?
Grendels mor, far och farbror? Måste jag utrota hela familjeträdet?
Hon är den sista av sin sort. Utan henne hamnar alla demoner i skuggriket.
- Där de hör hemma. - Hennes make, var finns Grendels far?
Grendels far kan inte skada människor.
Det var fel av mig att tvivla på er och jag skall icke göra så igen.
Ni har modets blod och jag ber er om förlåtelse.
Beviljat.
Cane!
Ta mina förfäders svärd, det heter Hrunting.
Det svärdet biter inte på demoners magi.
Jag är ledsen att jag tvivlade på er.
Det är jag som ska be om ursäkt för att jag påstod att ni mördat era bröder.
Det var ord i vredesmod.
Unferth.
Jag kanske inte återvänder. Era förfäders svärd kan försvinna med mig.
Så länge som det är med er, är det aldrig försvunnet.
Och du... mäktige Wiglaf...
...är du fortfarande med mig?
Till slutet.
Titta.
Hon är förmodligen en vattendemon. Ni bör inte möta henne i sitt element.
Jag vet.
Ska jag följa med er in?
Bra. Jag väntar här.